LONDON, DEN 8. MAJ 1945 SEJR I EUROPA
Alle krigshandlinger vil afbrydes officielt-
- et minut over midnat. Krigen mod Tyskland er således ovre.
Vi kan tillade os et kort øjebliks lykke.
Denne dag er sejrens dag i Europa.
Uden for Buckingham Palace råber folk sig hæse.
Lillibet!
Til salonen.
Skynd dig!
10.30, ærkebiskoppen af Canterbury og mr. Churchill. Forbereder De det?
Der er I.
11.30, kaffe med Australiens udsending.
- Og 12.15... - Mor, det er en stor dag i dag.
Må vi ikke gå ud?
Ud? Hvorhen?
Ud blandt folkemængden for at fejre.
- Vi har for travlt. - Sandt.
Bertie, min skat, sæt dig ned.
Hvor nåede jeg til? 12.15, den polske delegation bringer gaver.
13.00, frokost med den franske ambassadør. Så skal du være forberedt.
- Ja, mor. - Klokken 18.00 ankommer BBC. Klar?
Den franske ambassadørs kone vil være så elegant.
Hun vil være forfærdet. La Cuisine Anglaise, exécrable.
Pyt, de er bare franskmænd.
- Jeg skal sige en smule. - "Det var aldrig gået uden jer"?
Hej, Mickey.
Seneste udgave af Tid-Bits. De roser Curzon Club. Den er vist ret outreret.
- Mange tak, Mickey. - Se lige.
Hele landet vil feste i aften.
Du er nødt til at spørge dem. De lytter ikke til mig.
Lyt til dette. Lyt!
"Curzon siges at være den bedste natklub vest for Piccadilly."
"Lige ved siden af Claridge's og den amerikanske ambassade-
- ligger klubben, hvor mr. Gregory Peck for nylig drak martini og dansede."
- Hvilken er det nu? - Lindy Hop. Lad mig vise dig den.
En, to, tre, fire.
Mickey siger, at der er fest hele natten på Chelsea Barracks.
Mickey fik kodeordet af en ven. Tror du, at jeg vil blive lukket ind?
- Det tror jeg. - Jeg er jo en prinsesse.
- Det er nok at være dig selv. - Den bedste natklub i Mayfair...
Mor sagde nej.
- Hvilken slags "nej"? - Som i "udelukket."
- Hvad sagde hun? - "Vores liv er ikke ligesom andres."
Bla, bla.
Tror hun, at jeg vil ende i armene på en fordrukken sømand?
Du må have spurgt hende forkert.
Vi ender med at tilbringe vores liv i dette mausoleum!
Nu er jeg helt nedtrykt.
"Jeg taler til jer fra imperiets ældste hovedstad."
"En by, der har lidt, men ikke bukket under for krigen."
"Jeg beder jer slutte jer til mig i taksigelse."
- Hvad siger du? - Udmærket. Meget oprigtigt.
Imponerende.
- Synes du? - Det synes vi alle. Fortsæt.
"I denne stund ..."
"I denne stund hvor krigens skygge er forsvundet ..."
Sagen er, at vi er blevet opdraget til at værdsætte ærlighed.
Gør ikke dette sværere.
- Dette har været som et kloster. - Og vi har levet som nonner.
- Vi fortjener at fejre det udenfor. - Jeg er helt enig med hende.
I ved jo, at det ikke er muligt. Hvad er så tillokkende derude?
Det finder jeg aldrig ud af, hvis vi ikke går ud i aften.
Mine kære. Vi har inviteret jeres nærmeste venner.
- Passende, unge mennesker... - Både nærmeste og passende?
I ledsager mig altid under talerne. Skal vi ikke være samlet som familie?
Det vil vi være, men vi to vil bare være ude blandt folket.
Det er ikke det samme.
Så kan jeg fortælle dig, hvad folk virkelig mente om din tale.
En skønne dag, Lillebet, vil du blive dronning.
Dine undersåtter bør se dig som indbegrebet af kongehuset.
Det ved jeg, men jeg kan vel godt danse lidt indimellem?
- Ja, Lindy hop, for eksempel. - Lad dem gå ud.
Vi bør lade dem gå ud.
- Men de kan jo blive genkendt. - Vi må forblive inkognito.
Hvorfor ikke? Vi har også været unge, ikke sandt?
Det var anderledes. Du var ikke kronprins.
- Det er måske hendes eneste chance. - Også min.
Nå. Så er det afgjort.
Godt. Kan vi så fortsætte med denne forbandede tale?
Hurra!
Nu skal vi ud, Mickey!
Stil mig venligst om til Chelsea Barracks. Obersten.
Vi skal ud. Inkognito.
Måske vil diademet være lidt afslørende, frøken?
Ja. Tak, Mickey.
- Åh. Du ser fantastisk ud. Et moi? - Smuk.
Først springvandet på Trafalgar, så Curzon og Chelsea Barracks.
I aften er det os, der bestemmer.
Der er I. Hvor ser I yndige ud.
Kaptajn Pryce og løjtnant Burridge vil være jeres chaperoner.
- Chaperoner? - De vil blive hos jer på Ritz.
Denne opgave er os en ære.
- Ikke sandt? - Jo. Jeg fattes ord.
I vil nok more jer, mens de holder nøje øje med jer.
Forstået? I skal være hjemme inden midnat.
- Midnat? - Freden begynder jo til midnat.
I skal se os derudefra. Lillibet, jeg vil gerne vide, hvad folk tænker.
Klokken 1.00. På slaget.
- Margaret? - Jeg lover at opføre mig pænt.
- Selvfølgelig. - Smut så med jer.
Damer og herrer, få jeres flag her!
Hurtigere. Vi er nødt til at holde tidsplanen.
Sikke en storslået fest derude.
- Er det ikke vidunderligt? - Brug hornet. Dyt!
Kaptajn Pryce og løjtnant Burridge. Husk, at vi er inkognito.
Så jeg foreslår, at De sætter Deres hat korrekt.
Jeg vil ikke ses med en officer, som ikke er klædt korrekt.
Undskyld mig.
Flyt jer. Vi har nogle folk, der skal passere.
Hej! Kom op og drik champagne, som vi har befriet!
Der er så mange mennesker.
- Hej, skat. Hvordan går det? - Margaret. Kom nu.
Han kaldte mig "skat".
- Deres Kongelige Højheder. - I aften er vi Lizzy og Mags.
Vi vil danse.
- Champagne. - D'damer.
- Er der flere udgange? - Nej, kun denne.
- Deres gæster venter. - Gæster?
Mine damer og herrer.
Prinsesse Elisabeth og prinsesse Margaret.
Fanden tage mor.
- Kan du se dem? - De står vist derovre.
- Hej. - Der er vel tid til en dans, sir?
Burridge, ikke i aften. Kom straks tilbage!
- Lord og lady MacCloud. - En fornøjelse.
Jeg forstår, at I planlægger at besøge vores skotske gods.
Deres oldemor var med os ude at jage en gang.
- Kaptajn. - Kom tilbage til døren, løjtnant.
Vi har en suite på stationen. Vi ser frem til at modtage den royale familie.
Tag det roligt. Vi kan se døren herfra.
- Skal De op? - Vent! Vent på mig.
Det er krigens afslutning.
Det gør ikke noget. Ingen bekymrer sig for mig.
Hvor skønt. Kom, min kære.
Vores poloponyer er nordens bedste. Måske vil De prøve at ride på dem?
- Margaret og jeg... - Hun skal møde min grannevø.
Han arver den del af Skotland, som ikke tilhører Dem.
God idé. Det siger jeg videre. Undskyld mig.
Godaften.
Jeg kender et langt mere spændende sted.
Margaret!
Undskyld mig.
- Margaret! - Jeg tager bare lidt frisk luft.
Vent på mig.
Margaret!
Margaret, vent!
Undskyld mig. En bus. Fremragende.
Ville De være så venlig at følge efter den anden bus?
- Skal vi gå et andet sted hen? - Intet får mig til at forlade posten.
Ingenting? Slet ingenting?
Undskyld mig, er der plads her?
Det var venligt.
Margaret? Stå af bussen, Margaret.
Hvor skal din bus hen?
Trafalgar Square!
Nej, Margaret!
- Skål - Skål.
Når bussen stopper, må du stå af.
Du stod på foran Ritz, ikke? Så koster det to pence.
- Jeg har desværre ingen penge. - Så må du stige af.
- Skal hun betale i aften? - Vi er jo i krig.
I Fjernøsten. Hvem tror du, at du er?
- Af med Dem, frøken Fisefornem. - Jeg betaler for hende.
Værsgo.
Nye passagerer? Ingen rabat i aften. Alle skal betale.
Tak. Det var virkelig venligt.
Margaret!
Vent. Vent et øjeblik!
Frøken! De glemte Deres taske.
- Hvordan stopper jeg bussen? - Tryk der.
Sådan stiger man ikke af en bus. Folk kan komme til skade.
- Åh nej. - Og hælen faldt af. Kom her.
Slog De Deres hånd?
De rører mig.
- Mit spyt er meget hygiejnisk. - Stop.
Det er nok. Mange tak.
Så må De hellere gøre Dem i stand.
- Hvor? - Denne vej.
Undskyld, jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
Undskyld, vi forsøger at komme igennem.
Hej, skat.
- Damernes er derovre. - Damernes hvad?
De ved, hvor De kan forfriske Dem.
- Har De meget erfaring, løjtnant? - Nej. Måske kan det indhentes i nat.
Min post under krigen var af en mere hemmelig karakter.
- Hvad mener De? - Flådens efterretning.
- Mit navn er Jeffers. - Hvor spændende.
Lad os dyppe fødderne.
Hvad pokker? Hvad er der?
- Undskyld mig. Telefon, sir. - Giv mig den.
Jeg har hænderne fulde. Hvem fanden er det?
Kongen.
- Er alt i orden, løjtnant? - Ja, Deres Majestæt.
- Hvor er kaptajn Pryce? - Han er trådt afsides.
Ballet går glimrende. Prinsesserne morer sig i balsalen, sir.
Godt. Og alle venter på min tale?
Forventningerne er enorme, sir.
Mind prinsesserne om, at jeg vil vide i detaljer, hvad folk synes om talen.
- I detaljer. - Forbindelsen er dårlig, sir.
- Hvem var det? - Det var Burridge, der rapporterede.
- Ikke Pryce? - Han var "trådt afsides."
- Siger man det? - Åbenbart.
- Er alt i orden? - Ja. Kan vi få det overstået?
Nå, så er det nu.
Godt. Vær klar, alle sammen.
- Jeg troede, at De var forsvundet. - Jeg bør tage videre.
- Skål for kongen! - Skål for kongen!
De er da vist tørstig.
- Endnu en? - Jeg må finde min søster.
Hør efter, alle sammen!
Kan vi få lidt stilhed for Hans Majestæt.
Talen. Jeg havde glemt den. Jeg frygter det her.
I denne stund...
...hvor krigens skygge har forladt vores hjerter og hjem-
- kan vi nu tænke på de nye opgaver verden over...
...som et fredeligt Europa medfører.
Vi takker Gud den Almægtige for denne befrielse.
Jeg omgives af min familie, mens jeg taler til jer fra London.
- Imperiets ældste hovedstad. - Idiot.
Byen, der aldrig gav op.
Lad os mindes de faldne i kampen mod en hensynsløs fjende.
- Som om han kender noget til det. - Hvor vover De!
Din nar. Du er illoyal og uhøflig mod din konge.
- Kongen er en bedre mand end dig. - I køber vel ikke dette vrøvl?
Hold kæft. Ingen skal have lov til at ødelægge denne dag for mig.
- Skål for kongen! - Skål for kongen!
...Gud, for evigt og altid.
Hvis De spørger mig, så fik De som fortjent.
Vent!
Kongen forsøgte faktisk at opmuntre folk med sine ord.
Og han gjorde mig virkelig vred.
"De faldne." Det er et pænt ord for noget beskidt og smertefuldt.
- Stop. Hvor skal De hen? - I denne retning.
Jeg er nødt til at komme hen til Trafalgar Square.
Folk på pubben elsker deres konge og deres fædreland.
Krigen er forbi, men alt er det samme. Samme fisefornemme stemmer i radioen.
- Stemmer som min? - Nemlig.
Hør her, hvad De end hedder. Min familie gjorde tjeneste i krigen.
Serverede De sandwich? Flot.
- Ja, det gjorde min mor faktisk. - Og De hjalp vel til?
Jeg er sekondløjtnant i hjælpetropperne.
En skide officerer. I den kjole. Næsten, i hvert fald.
Har De mistet uniformen?
- Er De inkognito? Hvor lang tid? - Inkognito?
- I hjælpetropperne? -11 uger.
Sko. Giv mig skoen.
- Hvad er dit navn? - Eliz... Lizzy.
Jack.
- Goddag. - Repareret i hånden.
- Er din familie formuende? - Vi klarer os.
- Og din søster er forsvundet. - Det er det, jeg siger.
- Følg mig til Trafalgar Square. - Nej.
Vi er her allerede.
Kom med.
Drenge, vi vandt krigen!
Held og lykke.
Vent på mig.
Jack! Jeg foreslår, at vi starter ved løverne.
Hun ligner mig og går i en lyserød kjole.
Rolig.
Hygger du dig, løjtnant?
Jeg kan se, at du har visse forventninger. Men jeg er taget.
- Jeg er ikke tilgængelig. - Fint nok.
Jack! Hjælp!
Margaret?
Margaret? Nej, stop.
- Hvad laver du? Find din egen fyr. - Jeg undskylder.
Det håber jeg også. Kom, lad os gå.
Har du set min søster? Hun kan komme når som helst.
- Hvad med at danse? - Ja! Curzon i Mayfair.
Tæt på Claridges og meget moderne. Man kan danse Lindy der.
Så lad os gå. Vi kan komme tilbage efter din søster senere.
Fint.
Gudskelov.
- Skal vi lede videre? - Dette er Mary og Jane.
Godaften.
- Vi går hen til Mall. - Hvad med min søster?
Pigerne vil se kongen og dronningen. Din søster er der sikkert også.
- Det tror jeg næppe. - Hvor taler du dog fint!
- D'damer. - Mod Buckingham Palace!
Hvis det er det, du vil, så leder jeg på egen hånd.
Her, blandt fremmede, hvilket nok er farligt for mig.
- Det er her. - Se!
Curzon er så hot.
Vi vil se kongen!
Undskyld mig.
Åh, det er dig.
Hvor er prinsesserne?
Det helt forkerte sted.
Det er rent kaos dernede.
- Jeg kunne dræbe for en fin og tonic. - Også her.
Hvorfor vinker du ikke, fine frøken? De førte os gennem krigen.
Mener du virkelig det?
Ja, nogle af os.
Har du mistet nogen?
Ti, ni, otte, syv-
- seks, fem, fire, tre, to, en!
Undskyld. Kysser du ofte andres kærester?
Kæreste? Tag ham bare. Jeg kan vælge og vrage i aften.
Er du ude på at ødelægge min aften?
Du ville jo hjælpe mig. Min søster nævnte Curzon. Hvor ligger den?
Og bagefter...
Ja, bagefter?
Så kan vi tage en drink.
Men du er jo optaget?
Han er i udlandet. Men du ved, hvad vi siger i militæret.
"Hvad der hænder i udlandet, tæller ikke."
Fint. Lad os finde din søster. Undskyld os.
Vågn op. Nu skal vi følge prinsesserne hjem igen.
Prinsesserne!
Undskyld mig.
Få ved det, men vi nedstammer fra selveste kong Macbeth.
Sir?
Han fik dårlig omtale af ham englænderen.
Undskyld mig, sir.
Denne vej!
- Det var uheldigt med Curzon. - Ja, jeg ville virkelig danse Lindy.
Så er Lord Stan det rette sted.
- Er det hot? - Meget.
Godaften, Raymond.
Du milde.
Følg mig.
- En stor drink? - Ja.
Gå bare ind, så kommer jeg straks.
Der er De.
Godaften, Andrew. To pink gin, dobbelte.
Og et par amfetaminpiller, så vi kan more os.
Åh, gambling.
Værsgo.
- Skål. - Skål.
Dette er Curzon Club. Undskyld mig, vi går lige igennem.
Undskyld.
Godaften. Jeg spekulerer på, om min søster er her.
- Hun er iført en lyserød kjole. - Det er svært at huske alle.
Pas på.
Glemmer du ikke noget, bombeknægt?
Lad os gøre det igen. Prøv at se ud, som om du mener det.
- Pis af med dig. - Jack!
Sir.
Nu husker jeg pigen i lyserød kjole.
Hun var her med en søofficer.
Hvor gik hun hen?
Vi er nok nødt til at diskutere penge.
Lord Stans. En slags natklub.
- Hvor ligger den? - I Soho. Bag Dean Street.
Jack, ved du, hvor... Jack?
Jack! Helt ærligt.
- Hvor? - Venstre, fremad og venstre igen.
Derefter højre, anden til venstre og gennem gyden. Den ligger til højre.
De kan ikke overse stedet.
- Det begynder at blive løssluppent. - De bliver snart trætte.
Jeg spekulerer på, hvordan det bliver nu, hvor krigen er forbi.
- Mr. Churchill vil tage sig af det. - Hvis han vinder valget, ja.
Skat.
Folk er taknemmelige. Alt bliver snart normalt.
Normalt? Gad vide, om de forstår, hvilke udfordringer de står overfor.
Det er Lillibets verden.
Undskyld, kan De hjælpe mig?
- Hvor ligger Broadwick... - Det her vil du kunne lide.
- Gør mig ikke fortræd. - Det ønskede jeg ikke.
- Du kom tilbage. - Ja.
Undskyld, at jeg forsvandt.
Du trodsede den lille kaptajn, men stak af, da han kom tilbage.
Det skyldtes militærpolitiet.
Jeg kan genkende en kryster, når jeg ser en.
Jeg har ikke brug for din hjælp.
Fint. Vi er jo i Soho, hvor bander, narkotika og mord er hverdagskost.
Ingen tør genere en sekondløjtnant med 11 ugers erfaring.
- Jeg stak i det mindste ikke af. - Nej, det nåede du ikke.
Vær bare rar at vise mig, hvor Broadwick Street ligger.
Ja, de degraderede mig. Jeg var næsvis.
- Der må ligge mere bag. - Tror du det?
Vi skal nok finde din søster.
Alt vel, min ven?
Se. En Piccadilly-soldat.
En glædespige.
Hej. Vi spekulerer på, om du kender Lord Stan.
Rød.
Placer jeres indsatser.
Det var det, mine damer og herrer.
Der er du.
Hvordan har du det, min kære?
- Hvor skal du hen? - Jeg er nødt til at... Det gør ondt.
- Hejsa. - Godaften.
Jeg har ikke set dig før. Er du ikke lidt for fin til dette sted?
Jeg er P2. Prinsesse nummer to. Margaret.
For fanden da.
P2 her i mit glædeshus. Helt vidunderligt.
Det er kedeligt. Ingen bekymrer sig om mig.
Undskyld mig, hun er sammen med mig.
- Han gjorde mig fortræd. - Jeg tager mig af hende. Kom nu.
- Jeg kan ikke lide dig længere! - Du hørte damen. Raymond.
Vis vores ven fra flåden til døren.
- Deres Majestæt. - Højhed er godt nok.
- Vil De gerne se min samling? - Samling?
- Hvor interessant. - Den går langt tilbage i tiden.
Dronningen og kejserinde Victoria. En pragtfuld dame.
Raymond.
Værsgo, Deres Højhed.
- Tak. - Det har vist været en hård aften.
Inkognito. Desværre gik tingene ikke, som jeg havde håbet på.
Curzon var kedeligt.
Denne kaffe er meget bedre, end den vi har derhjemme!
Og jeg når vist ikke at besøge Chelsea Barracks.
- Chelsea Barracks? - Er De en udlænding?
- Så engelsk, som man kan være. - Vi er tyskere.
Men man må ikke nævne det offentligt. Pas devant les sujets.
Curzon forstår jeg. Hvorfor Chelsea Barracks?
Der skulle være en skøn fest med masser af officerer.
- Er der brug for piger? - Ja da. Og jeg har kodeordet.
Kodeordet? Godt.
Så vil jeg samle nogle medarbejdere. Raymond, fuldt beredskab.
- Det er virkelig spændende. - Vi kan tage derhen sammen.
Farvel.
- Ja? Hej, Daisy. - Hun er sammen med mig.
- Ingen alfonser. - Luk mig nu ind.
Er du en vinhandler? Min mor er nok interesseret. Åh gud.
- Hvad er det? - Solar Chariot.
Dele af den i hvert fald. Nummer to i Saint Leger i fjor.
Det var vist mig, der overrakte præmierne.
- Hvor længe har du været i gang? - Det er min første gang på egen hånd.
Næsten på egen hånd. På en måde.
- Hvad er dit navn? - Margaret.
- Dit virkelige navn. - Margaret.
Sikke et sammentræf.
- Hun har smuk hud. - Alt er smukt.
- Det minder mig om min ungdom. - Åh, tænk at være ung.
Jack. Heroppe.
Skynd dig.
Lad os skynde os.
Gik du ikke med Stan og pigerne?
Til Ballerne? Eller var det Kuglerne, det hed?
Måske...
Hun tror, at jeg er Margaret. Undskyld mig, frøken?
- Frøken? - Vågn op.
Hvor tog de hen? Til ...?
- Hun tog med pigerne til Chelsea. - Barracks.
- I bilen med pigerne. - Dem, som er ude på job.
Ja, vi knokler faktisk.
Min søster er kørt af sted i en bil fuld af skøger.
Ingen alfonser her! Du trænger til et lag tæsk.
Kom bare an, knægt.
Kom til farmand.
- Kom nu. - Jack.
Kom tilbage!
Skynd dig. Her.
Dans. Gør dog et forsøg.
Ikke helt så meget.
- Har du problemer med militærpolitiet? - Hvorfor det?
Faktisk må jeg ikke være ude i aften.
Får de fat i mig, får jeg problemer.
Er du en desertør?
Der er du! Kom tilbage.
Løb!
Herovre.
- Hvad nu? Chelsea Barracks? - Jeg kan klare mig selv herfra.
- Du har gjort nok. - Nok?
Jeg beklager det med pengene. Min familie tænker ikke på dem.
Det må være rart. Andre tænker ikke på andet.
Vi må arbejde for at klare os. Min familie er gadesælgere.
- Men ikke desertører? - Det hedder "fraværende uden grund".
Er det ikke at desertere?
Jo, hvis jeg ikke deltager i paraden i morgen tidlig.
- Hvorfor? Hvad gør de så? - En hel del.
Krigsret. Militærfængsel. Hvis de altså ikke skyder mig.
Men først må de fange mig.
- Men hvor vil du tage hen? - Måske Paris eller Canada.
Men først til Battersea. Der er nogen, jeg skal møde.
Kender hun til dette? Din ven.
Mor? Nej.
Og sådan bør det forblive.
Taxi!
- Du får ingen taxi i aften. - Jeg kan ikke gå til Chelsea.
- En slæbebåd? - Hurtigere end en taxi. Skynd dig.
To shilling. Per person.
- Hvordan har din aften været? - Mine fødder har dårligt rørt jorden.
Først var det conga på Ritz. Derefter en bus med en søofficer.
Mellem Ritz og Trafalgar Square. Men nu er jeg sent på den.
- Mor bliver så skuffet. - Hun har vist høje forventninger.
Godaften.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Ja. Hvad er kodeordet?
Gud bevare kongen.
- Gå bare ind, piger. - Gud bevare kongen.
- Frisk kød.
Tænk lige over, hvordan du taler. P2, hold dig til mig.
- Hold dine hænder for dig selv. - En ad gangen.
Se lige staklerne.
De forsøger stadig at bevare roen og klø på.
- Det hjalp os gennem krigen. - Men nu er alt i ruiner.
58 nætter i en kold cockpit bør være mere end dette værd.
Men dette er forbeholdt jer. Jeg har intet her.
Udover din mor.
Du lytter faktisk.
Hvorfor?
En hård nat. Vi var på vej tilbage efter et bombetogt over Berlin.
I 200 meters højde blev vi ramt af luftværnsild.
Bang. Et blodigt kaos.
Flyet var slemt skadet.
Hullerne var så store, at jeg så stjernerne gennem dem. Røg overalt.
Jeg klatrede op til min kammerat. Charlie.
Da jeg fandt ham, var han helt våd.
Fortsæt.
Jeg holdt hans hånd hele vejen hjem.
Han talte hele tiden.
- Om hvad? - Mest af alt sludder.
På grund af smerter og morfin.
Da vi nåede tilbage, var hans hånd iskold.
Da jeg kom tilbage, talte jeg med kommandøren. Winco Glossop.
Jeg spurgte meget høfligt, om jeg kunne få lidt fri.
Han degraderede mig, stemplede "lav moral" i mine papirer-
- og sendte mig lige op i luften mod japanerne.
Og så siger man, at flyvevåbnet mangler humor.
KOMMANDOFØRER
Vent.
Det kan vente til i morgen tidlig.
"De dømte mænd fik en sidste drink før døden."
En drink?
- En pokkers god drink. - Det er vi nødt til.
- Du er ikke så slem, faktisk. - I lige måde.
Vent, det er militærpolitiet. De vil kontrollere mig.
- Er du sikker på det her? - Nej. Vi mødes indenfor.
Vær forsigtig.
- Jeg sagde jo, at jeg ønskede... - I to, på jeres poster.
- De skulle have været hjemme nu. - Gå nu ikke i panik.
Vi kan jo stole på deres eskorte.
Hvor er de så? Jeg vidste, at de ikke var klar til dette.
En smule frihed, og de forsvinder.
Lillibet skal nok klare det. Hun er ansvarlig og kender sin pligt.
- Hun kan gebærde sig som en prinsesse. - Det håber jeg.
Lord Stan, det er bare helt fantastisk!
- Men De bør nok gå nu. - Bare lidt længere. Det er så skønt.
- Må jeg? - Bare en dans til!
- Hvem har lukket dig ind? - Jeg vil følge damen hjem.
Drenge, vi må da kunne tale om det?
Har I nok whisky? Nylonstrømper? Måske bananer?
Bananer?
- Vi kan vel diskutere det. - En klase hver, måske?
Godaften.
Inkognito.
Sikkerheden er elendig her. Den er under al kritik.
Godt så.
Hør, pilot!
Hvad laver du her, sønnike? Hallo!
Frakken, frøken.
- Tag den side, så tager jeg den her. - Fint.
Du ser yndig ud.
Hun er min.
- Vil du danse? - Er du en glædespige?
- Jeg kan være, hvad end du ønsker. - Nej tak.
- Er du sikker? - To.
- Jeg så hende først. - Slip mig.
- Jeg har en højere rang. - Har nogen høj rang, er det mig.
Av. Nej! Vær venlig at stoppe.
Slip mig, sagde jeg!
Jack. Derovre.
- Det gør ondt. - Slip hende.
Tak.
Lillibet, gudskelov, at du er her. Jeg begyndte at føle mig lidt presset.
- Er alt i orden? - Jeg har haft en spektakulær aften!
Ja, det ser jeg.
Det var det, som vi ønskede. Det er Lindy Hop!
Og så omkring.
Godt.
Skål!
Jack.
Undskyld mig, sir.
Stop med det samme. Slip ham.
- Og hvem er du da? - Prinsesse Elizabeth.
Slip min ven, tak.
- Deres ven? - Ja, det håber jeg, at han er.
- Prinsesse? - Ja.
Margaret, vi er nødt til at gå. Vær rar at følge med.
Soldater, udvis lidt respekt for prinsesserne. Ret!
Befaler du mig at gøre det?
Jeg beder dig.
Det var en skøn fest. Tak for jeres tid.
Gudskelov, at vi fandt Dem. De er formentlig rasende på paladset.
- Fortæl dem, at alt er under kontrol. - Så bliver vi skudt!
Denne gang vil vi ikke lade Dem ude af syne.
Pryce, De er kaptajn. Men jeg er prinsesse.
Jeg vil ikke ses med en officer, der ikke er korrekt klædt.
- Lillibet. - Margaret.
En forbandet prinsesse. Det er typisk.
Kan vi tage med hjem til din mor? Hun kan ikke gå hjem sådan her.
Jack?
Jeg er helt opbrugt.
De må vende tilbage til paladset øjeblikkeligt.
Pas på!
Jack!
Lad mig forklare. Det hele var kompliceret.
Du løj for mig hele aftenen. Du tror, at du kan slippe af sted med alt.
Nej, tværtimod.
Hvad skal jeg så kalde dig?
Deres Højhed? Deres Majestæt?
- Lizzy er fint. - Nej. Du trak mig rundt ved næsen.
Det var jeg nødt til. Jeg kan ikke engang lave te til mig selv!
Jeg har aldrig været ude på egen hånd. Ikke rigtig.
Selv under tjeneste havde jeg ekskorte og tog hjem for at spise.
Men i aften var alle ligeglade, hvem jeg var.
Var Margaret ikke forsvundet, havde jeg aldrig fået lov til at være...
...almindelig.
Dette var den mest fantastiske aften i mit liv.
Bare så du ved det, har min mor ingen rød løber.
Frue?
Kom nu, Burridge.
Frue? Det ville være rarere, hvis vi tog denne taxi i stedet.
Frue?
Halløj, Jack!
- Er det ikke lidt tidligt? - Hun er en gadesælger.
Hun sælger frugt og grøntsager.
- Hvor er jeg? - Hvem der?
- Hej, mor. - Jack? Hvad pokker laver du her?
Det er en fornøjelse at møde Dem. Det gælder os begge.
Hej. Jeg hedder Mags. Jeg er vist lidt snalret.
Kom ind. Vi må hellere få styr på jer.
- Hun må tage et bad. - Tak, fru Hodges.
- Kald mig bare Joan. - Tak, Joan.
Tager du tepotten af, min kære?
Jeg låner bilen, mor.
- Hørte du hans tale? - Ja.
Den stakkel. Han ønskede aldrig den tjans.
- Men han gjorde sin pligt. - Ja, det gjorde han, ikke sandt?
Min søster rendte ind i problemer. Jack hjalp hende.
- Han bevæger sig ikke i dine cirkler. - Han kan ikke lide folk som mig.
- Krigen tog hårdt på ham. - Ja, han fortalte mig om det.
De unge mand havde så høje idealer. Hvad mon der skete?
Men han er da sikker nu. Er han ikke?
Jeg mener, at dukke op midt om natten på denne måde...
Det er ikke hvilken som helst nat. Vi har vundet krigen.
Der foregår mange mærkværdige ting. De vil nok gøre en undtagelse.
Vågn op!
Tak for badet.
Jamen! En taxa.
Tak for al din hjælp.
Det var aldrig gået uden dig.
- Kan du køre hjem alene? - Alene?
- Jeg kører med Jack. - Vi kan ikke køre uden Dem.
Jo, I kan. Én prinsesse er bedre end ingen.
- Buckingham Palace, tak! - Kom så, kaptajn.
Det var en sjov aften, ikke?
- Du passer vel på dig selv, Jack? - Ja. Farvel, mor.
Halløj! Nu er jeg tilbage!
I to... Jeg tager mig af jer senere.
- Hvor fanden har du været? - Det vil næppe hjælpe.
- Hvor har du været, min kære? - Overalt.
Og jeg nød virkelig en meget interessant aften.
- Fortæl os det hele. - Ja, endelig.
- Jeg er temmelig træt. - Margaret!
- Hvor er din søster? - Nå, ja. Lillibet.
Hun gik med en fyr, som hun mødte. Han hed Jack.
En virkelig rar pilot. Hun er vist ret glad for ham.
Og hvor er hun nu?
- Hvad nu? - Jeg kører dig hjem.
- Og så smutter du. - Noget i den stil.
- Hvorfor tog du ikke med din søster? - Jeg ønskede, at det kunne vare ved.
Jeg ville bare... Jeg ved det ikke.
Får prinsesser ikke alt, som de ønsker sig?
Men hvad nu, hvis jeg ikke ønsker at være en prinsesse?
Jeg vil måske noget andet. Som at tage til Paris.
Se ikke så misbilligende ud, tipoldemor.
Vi tager en lille omvej. Vi har vel ikke travlt.
Jeg kunne sidde på Café de Flore dagen lang. Ikke et eneste møde.
Og jeg kan drikke varm chokolade med fløde.
Du vil sandsynligvis være nødt til at arbejde også.
Jeg kan vandre langs boulevarderne.
Se Eiffeltårnet, hvis det overlevede.
Montmartre er så pænt. Og Louvre og Jardin du Luxembourg.
En god søndag eftermiddag.
Blot en tilfældig pige i folkemængden.
Ingen bukker eller nejer.
Vi kunne gå ud og danse. Jeg er ret god.
- Ja, det mindes jeg. - Jeg kan lære dig at blive bedre.
Tak.
Al den frihed til at ånde frit. "Hvad nu hvis ..."
Men vi ved begge, at det aldrig vil ske.
Sandt.
Ritz og så Trafalgar Square.
Så var det Curzon Club med fyren inden Raymond og Stan.
Jeg fik noget rødt og boblende at drikke, der smagte lidt underligt.
Derefter var det Soho. Meget interessant, og der var døde heste.
Der var røg overalt. Hør, hvad er et glædeshus egentlig?
Sæt dem derovre.
Sådan. Næste.
Åh, hej. Mor.
Beklager, at det blev så sent.
Dette er min ven Jack Hodges. Vi burde invitere ham til morgenmad.
Jeg synes ikke, at det er passende.
Men det gør jeg.
Vi hørte Deres tale, sir.
På en pub.
På en pub? Jeg antager, at folk var for berusede til at lytte ordentligt.
Nej, de kunne lide den. De kunne virkelig lide den.
- Hvor mødte De min datter? - I en bus.
Virkelig? Jeg har altid ønsket at køre i en bus.
Jeg tog den forkerte bus. Margaret tog en anden.
Jack har været helt fantastisk.
Virkelig? På hvilken måde?
Jeg var meget heldig, at han passede på mig.
Han er en helt. Han fløj mere end 50 missioner over Tyskland.
- Hvordan klarede De Dem? - Jeg gjorde mit bedste.
Det emblem betyder, at han har skudt mindst fem fjendtlige fly ned.
Han tror, at jeg ikke ved det, men det gør jeg.
- Han er god nok bag sit hårde ydre. - Lizzy!
Hvad er det, der er så morsomt?
Jack er nødt til at gå. Jeg ville gerne tale med ham først.
- Hvor meget skylder jeg dig? -7 Pund, 11 shillings og 4 pence.
Vi har ingen kontanter her. Men jeg vil bede personalet om hjælp.
Nå. Det ser ud til, at De bragte hende hjem i sikkerhed.
- Godt gået. - Tak, sir.
Lillibet, dette kan aldrig nogensinde komme ud.
I aftes var I på Ritz.
Jeg har frokost med den amerikanske ambassadør. Udenrigspolitik.
- Vil du være med? - Gerne.
Godt.
Beklager. Jeg kunne sove i en uge nu.
I øvrigt tror jeg ikke, at fremtiden kun tilhører min klasse.
Det tror du vist heller ikke.
Godt. Far må have fundet dine penge nu.
- Er det fuldt beredskab igen? - Sov bare videre. Jack smutter nu.
- Farvel, Jack. - Jack smutter nu.
Jeg kan ikke deltage i paraden om en halv time.
Far kan ringe. Han er ganske indflydelsesrig.
- Faktisk kunne jeg også ringe. - Tak. Jeg skal nok klare mig.
Tager du så tilbage?
Ja, det gør jeg.
Sagde du en halv time?
Pas nu på.
Jeg har kørt, siden jeg var 11 år.
En fordel ved at eje det halve Skotland.
Sekondløjtnant Windsor med pilot Hodges på en særlig opgave.
Vi havde en god aften, ikke?
Den vil være et smukt minde.
- Farvel, frue. - Farvel, pilot.
Ikke et ord til nogen.
Skynd dig, Jack! Vi skal gå parade!